Què és la Diana?
La Diana Esade és un instrument a disposició del públic en general i dels mitjans de comunicació, en particular, que des de l’any 2010 indica fins a quin punt s’aproximen o es desvien les institucions a l’hora de predir el creixement econòmic i la taxa d’atur amb què finalitzarà Espanya cada any.
Davant l’allau de previsions que les institucions difonen, tant a escala nacional com internacional, la Diana Esade se centra en aquelles que s’han aproximat més a la realitat, passat el temps. La Diana Esade no avalua, simplement fa de notari, recollint les previsions i publicant posteriorment una comparativa entre aquests pronòstics i la dada real que s’ha registrat finalment. La Diana Esade es basa en les previsions del panel de la FUNCAS.
Entre les entitats examinades, hi ha les més importants d’Espanya i d’arreu del món.
Per què elabora Esade aquesta Diana?
Les empreses i els seus directius es troben davant un maremàgnum de previsions que no sempre coincideixen entre si, cosa que els dificulta enormement la feina i la presa de decisions. Quins són els pronòstics més fiables? Quines institucions cal seguir?
De manera recurrent, apareixen als mitjans de comunicació previsions sobre l’evolució de l’economia i de la taxa de desocupació, que fan tota mena d’institucions.
El gran nombre de pronòstics d’aquest tipus, que no sempre coincideixen i que poques vegades es contrasten amb la realitat, dificulta la presa de decisions als empresaris i als directius, que elaboren els seus pressupostos i plans estratègics a partir d’aquestes dades.
Aquest és el motiu principal que ha portat Esade a elaborar un indicador de fiabilitat de les previsions de les institucions nacionals i internacionals més destacades.
La Diana Esade no és tant un “jutge” com un “notari” L’interès d’Esade no és fer una classificació segons el nombre d’encerts, sinó conèixer la desviació respecte de les previsions de diverses institucions de referència al llarg del temps.
Metodologia
Les dades de partida són les previsions econòmiques de les institucions públiques i privades que formen part del Panel de Previsions que elabora la FUNCAS (Fundación de las Cajas de Ahorros). Per al càlcul final de l’indicador de la Diana Esade, s’han plantejat alguns reptes, relacionats amb:
1. El càlcul de la desviació
Esade ha decidit utilitzar directament la desviació obtinguda en punts. El motiu de no fer-ne el càlcul percentual o relatiu és que, per exemple, si una institució prediu una pujada del PIB de l’1 % i després és del 2 %, l’error és del 50 % si es pren com a base la predicció, o del 100 % si es pren com a base la dada real. Aquesta fórmula percentual planteja altres problemes, ja que no és el mateix predir-ne un 2 % i que després el PIB augmenti un 4 %, que anticipar-ne un 1 % i que finalment augmenti un 2 %. En tots dos casos, l’error percentual és el mateix, però l’impacte és de dos punts en el primer cas i d’un punt en el segon. A més, les desviacions percentuals aporten poca informació al directiu o empresari, i més aviat despisten. Una desviació del 33 % és molt gran, però una previsió d’augment del PIB de l’1 % que després resulti ser de l’1,33 % no suposa una gran diferència.
Per tot això, Esade va prendre la decisió d’usar directament la desviació obtinguda en punts. Si una institució prediu un 2 % i la realitat és un 0,5 %, la seva desviació és d’1,5 punts. El mateix passa si la previsió és inferior. Si aquesta és de l’1,5 % i la realitat resulta ser d’un 3 %, la desviació serà igualment d’1,5 punts. La dada en si és comprensible, té sentit per al directiu o per a l’empresari i, finalment, es mesura en valor absolut. És a dir, tant si la desviació ha estat positiva com negativa, es mesuren quants punts ha tendit a desviar-se una institució.
2. Comparació entre les diferents entitats
Un altre dels avantatges de treballar amb diferències directes en valor absolut és que la valoració de les diferents entitats és independent de les que s’incloguin en la llista. Com hem dit, no ens interessa tant el rànquing com aportar al directiu o a l’empresari una dada útil perquè pugui estimar fins a quin punt pot donar per bona una previsió o, si vol considerar-la, quants punts se sol desviar del que després acaba passant. Això li permetrà calcular un interval dins del qual situar la predicció.
En treballar amb la diferència directa en valor absolut respecte de la predicció i la realitat, el càlcul no es veu afectat pel grau d’encert/error dels altres ni per la relació d’entitats que s’inclouen en el càlcul. Per exemple, si una institució registra una desviació d’1 punt, convindria saber si sempre ha estat per excés, per defecte o tots dos casos en funció de l’any. Incloure aquesta informació en l’índex de la Diana Esade general desvirtuaria l’anàlisi, per la qual cosa s’ha optat per proporcionar una taula addicional per institució amb aquesta dada, de manera que si algú està interessat a conèixer el detall de com s’han produït les seves desviacions, pot fer-lo fàcilment.
3. Període de temps que avalua la Diana Esade
La Diana Esade agafa la predicció que cada institució fa per a l’any següent, la compara amb la dada de PIB o de l’EPA real que se n’ha obtingut, calcula la diferència en punts absoluts entre totes dues i fa la mateixa operació en el cas dels dos anys anteriors per tal d’extreure’n la mitjana.
S’han considerat altres horitzons temporals, més extensos i més curts (des d’un sol any fins a cinc anys). Finalment, Esade ha optat pels tres anys, pel fet que incloure un únic any castigaria massa l’error o l’encert puntual, i s’observarien canvis massa bruscos en l’índex. El càlcul amb cinc anys, per contra, castigaria qui fes una bon feina en un any determinat, perquè necessitaria tres anys bons més per constatar una millora en la seva capacitat de previsió.
Tres anys és un horitzó intermedi que permet millorar amb rapidesa el grau de desviació d’una predicció i alhora aporta la solidesa d’un nombre de pronòstics suficients per establir un judici sobre la capacitat predictiva d’una institució.
Cronologia de la Diana d'Esade
Quines prediccions s’analitzen?
Les dades de partida de la Diana Esade són les previsions econòmiques i d’atur que fan les institucions públiques i privades del panel de la FUNCAS a la tardor.
El panel de la FUNCAS és el resultat d’una enquesta que realitza cada dos mesos entre els diferents serveis d’anàlisis que recull. Per completar el panel, i a manera de comparació, FUNCAS afegeix les previsions del Govern, del Banc d’Espanya i dels principals organismes internacionals, fetes abans de setembre.
El nombre d’institucions incloses en el panel és prou important, representatiu, rellevant i exhaustiu, atès que hi apareixen organismes públics internacionals, europeus o no, entitats de crèdit i financeres i serveis d’estudis, entre d’altres. El panel de la FUNCAS fa molt de temps que està actiu i ha demostrat ser la font més actualitzada d’unes previsions que es modifiquen i es revisen amb caràcter mensual, bimensual o trimestral, segons la institució de què es tracti.
Només s’inclouen, a banda del panel, aquelles publicacions o revistes nacionals i internacionals que es considerin rellevants i que tenen el seu propi servei d’estudis o panel d’experts.
![Instituciones analizadas](/sites/default/files/2023-02/Logos3__png.webp)